A RABLÓBANDA TÚLJÁRT A RENDŐRSÉG ESZÉN
Másfél évvel ezelőtt.
Csak úgy kisétáltak!
Tudom, épp ott ültem maga mellett.
Az egész Waters-család! Csak úgy kisétálnak innét!
- Most is ott voltam. - Ezt mégis hogy csinálják?
Úgy, hogy jók.
Többet akaranak, ismét megteszik,
és legközelebb majd rajtük ütünk.
Hogyan?
KI LOPTA EL A KÉTMILLIÓNKAT?
Egy évvel ezelőtt.
Mi a baj?
Mindig tudják, hogy jövünk. Honnét tudják?
Mert jók, és kitalálják.
- Soha nem hagyják abba. - Mi sem fogjuk.
A RENDŐRSÉG MÉG MINDIG NEM TARTÓZTATTA LE A BANDÁT
Hat hónappal ezelőtt
Ah!
A WATERS-BANDA ISMÉT SZABAD!
Három hónappal ezelőtt
Ah!
Ó, Greg...
Rajtakaptuk őket!
Ez az egyetlen lehetőségünk, ha rajtakapjuk őket!
Tegnap
A SZÁMÍTÓGÉP CSIPOG.
A RIASZTÓ KIKAPCSOLVA HACKELÉS ÉSZLELVE
Még mindig blokkolják?
Igen, nagyon jól meghekkelték.
Biztos rohadtul meg vannak elégedve magukkal.
Biztos.
Hát akkor...
Nem, nem. Magának kell letartóztatnia őket. Ez a magáé, főnök.
Még sosem hívott főnöknek ezelőtt.
Látja, mik meg nem történnek, amikor jó napja van...
Tudja, hogy többségében nincsen jó napom.
- Ma viszont jó napom van. - Waterséknek viszont nem az. SMS-HANG.
Ok, tíz embert a tetőre, minden kijáratot figyeljünk.
A bank zárva, szóval túszokra nem kell számítani. SMS-HANG.
Bocs, folytassa, mondja.
A föld alatti kijáratokat is figyelik... SMS-HANG.
... Davies, Willows és Christie pedig
a Mafeking Roadon állnak teljes fegyverzetben. SMS-HANG.
- Ezt fell ell vennem, elnézést. - Ő az, igaz?
SEGÍTSEN. BAKER STREET.
MOST.
SEGÍTSEN.
KÉREM.
- Nekem, nekem mennem kell. - Mi?!
- Tartóztassa le őket! - Ne már!
Bocs, de menni fog. Engem nem zavar.
Ha most elmegy, Jones nem lesz szívbajos learatni a baérokat.
Hát, ez nem érdekel. Mennem kell.
Erősítést! A legkomolyabb erősítést!
A Baker Streetre most!
Mi folyik itt?
- Olyan nehéz. - Mi?
Nagyon nehéz. Életem legnehezebb dolga.
Tud valami vicces sztorit Johnról?
Tessék?!
Anekdoták kellenek. Ugye nem erőltette meg magát?
SZIRÉNÁK, HELIKOPTER ROTORJA.
Sherlock 3x02 A hármak jele
HEGEDŰSZÓ.
- Csend legyen, Mrs. Hudson. - Meg se szólaltam.
Éppen kérdezni akar valamit,
és fizikailag fáj, hogy látom gondolkozni.
Azt hittem, maga játszik.
Persze, hogy én játszom. A ZENE LEÁLL.
Zenét szerzek.
Épp táncolt.
Csak kipróbáltam.
Hogy mi?
Miért jött?
Behoztam a reggeli teáját. Nem szokott ilyen korán felkelni.
Maga hozza be a teát reggelente?
Miért, mit gondolt, honnét van?
Nem tudom. Azt hittem, hogy csak úgy itt lesz.
Lenne miről elbeszélgetnem az anyjával.
Hm, tudom, nekem is van egy listám.
Mycroftnak egy teljes fájlja.
Szóval, eljött a nagy nap.
Milyen nagy nap?
Az esküvő! John és Mary összeházasodnak.
Két ember, akik amúgy is együtt élnek, elmennek a templomba,
buliznak egyet, elmennek nyaralni, aztán tovább élnek együtt.
- Ez mitől olyan nagy dolog? - A házasság megváltoztatja az embereket.
Hm, nem hinném.
Hát hogy is érthetné, hiszen mindig is egyedül élt.
A maga férjét kettős gyilkosságért végezték ki.
Maga sem éppen a boldog házasélet mintapéldánya.
Egy házasság úgy változtatja meg az életét, ahogy nem is gondolná.
Mint a halálos injekció.
A legjobb barátom, Margaret, volt a főkoszorúslány,
folyton mondogatta, hogy mindig is a legjobb barátok leszünk,
de azóta alig láttam.
- Keksz is szokott lenni, nem? - Elfogyott. - Bevásárolni?
Egész nap zokogott, azt mondta, "Ez egy korszak vége".
A sarki bolt biztos nyitva van.
Lehet, hogy tényleg igaza volt. Emlékszem, hogy korán elment.
Mégis, ki megy el korán egy esküvőről? Annyira szomorú.
Hm. Sebaj, van mit tennie.
- Nem igazán. Rengeteg időm van elkészülni... - Kekszet!
Ó, most már tényleg beszélni fogok az édesanyjával.
Ha szeretne, de úgysem értené meg.
Hát akkor.
Harcra fel.
HARANGZÚGÁS.
Gratulálok!
Ok, maradjank ott, akarok egy fotót a friss házasokról.
Ööö, csak a feleség meg a férj lenne rajta.
- Sherlock... - Bocs...
Ok, három, kettő, egy, csíz!
A híres Mr. Holmes. Örülök, hogy találkozunk.
- De semmi szex, oké? - Hogy mi?
Ne nézzen olyan rémülten, csak szívatom.
A koszorúslány meg a tanú, ez már-már hagyomány.
- Valóban? - De nem kötelező.
Ha valami ilyenre vágyik, akkor az a kék inges férfi a legjobb választás.
Nemrég vált el, van egy vörös macskája...
Vidéki farmház, és sorozatos merevedési zavarok.
Jobban belegondolva, mégsem a legjobb választás.
Ja, lehet, hogy nem.
Elnézést, ez eggyel több következtetés volt, mint számítottam.
Mr. Holmes, maga elmondhatatlanul hasznos lesz a számomra.
Helló. Örülök, hogy találkozunk.
- Hogy vagy? - Gyönyörű vagy, Mary.
- Köszönöm. - Gratulálok.
David!
Á, Mary, gratulálok, nagyon... ööö... csinos vagy.
- Köszönöm. - John, gratulálok. Szerencsés ember vagy. - Köszönöm.
- Ööö, David, ő Sherlock. - Hm.
Ööö, nos, mi... mi már találkoztunk.
Szóval, vőfélyként mik a feladataim?
Először beszéljünk Maryről.
Hogy mondta?
Szerintem tudja, mire gondolok. Két évig járt vele.
Az már nagyon régen volt. Mi... mi csak barátok vagyunk.
Valóban?
Ha Mary használja a Twittert, maga öt percen belül válaszol, bármikor, bárhol is tartózkodjon,
tehát értesítést kap az üzeneteiről. Az ifjú párról készített fényképein
Mary mindig középen áll, míg John vagy kilóg a képből, vagy nincs is rajta.
Azt csak nem gondolhatja, hogy még mindig érdekel Mary...
Három alkalommal is felajánlotta, hogy kipanaszkodhatja magát önnek.
Akar valamit mondani a védelmében?
Azt hiszem, mostantól lefokozom egyszerű ismerőssé.
Csak három előre bejelentett találkozó engedélyezett évente,
és azt is John jelenlétében.
Megvannak az elérhetőségei, figyelni fogom.
Igazuk van. Maga tényleg egy rohadt pszichopata.
Egy magasan funkcionáló szociopata, akinek megvan a száma.
Ööö...
- Helló, kedvesem. - Köszönöm.
- Mesésen nézel ki. - Köszönöm.
Köszönöm, hogy eljöttetek, köszönöm.
Ööö, ügyes voltál a szertartáson, Archie.
- Előjött a kis világából. Nem tudom, hogyan csinálta. - Ööö...
Csak aranyosan rámosolyogsz a menyasszonyra,
- aztán a vőlegényre, aztán odaadod a gyűrűket. - Nem.
- És fel is kell öltöznöd szépen. - Nem.
- Tényleg ki kell öltöznöd. - Miért?
- A felnőttek úgy szeretik. - Miért?
Nem tudom, majd megkérdezek egyet.
Hiszen nyomozó vagy.
- Ja. - Oldottál meg már gyilkosságot?
- Rengeteget. - Mutatsz egyet?
Hát persze.
A SZÁMÍTÓGÉP PITTYEG.
Mi az az izé a szemében?
- Kukacok. - Király!
Hm.
Azt mondta, jutalomból mutat neki pár képet.
Igen, ha jól viselkedik.
- Lefejezésekről. - Kedves apró falvakról.
Hm... Mit mondtál?
Mosolyogjanak.
Szép.
- Kilyukad a gyomrom. - Kösz.
Ha tudnád, mennyit fogytam, hogy beleférjek ebbe a ruhába.
JOHN NEVET.
Hm, ő szimpi.
Két komoly márkájú dezodor nyoma, mindegyiket azzal reklámozzák, hogy milyen erős,
ami stresszhelyzetben jelentkező súlyos testszagra utal.
Ok, róla ennyit. Mi a helyzet a barátjával?
- Régóta tartó kapcsolat, de rendszeresen csalja. - Na ne már!
Az okostelefonját vízálló tokban tartja.
A bőre azonban nem utal arra, hogy a szabadban dolgozik.
Tehát gyakran viszi magával a fürdőszobába is a telefonját,
- tehát gyakran kap olyan üzeneteket és emaileket, amit más nem láthat. - Megtarthatom magát?
- Szeret bűntényeket megoldani? - Üresedés van?
- Harry akkor...? - Ööö, nem, még nem láttam.
Drágám, úgy sajnálom.
Hát, végül is, necces volt, hogy nem jön el.
Az ingyen piával amúgy se lett volna jó párosítás.
Istenem, hűha!
- Ő az...? - Eljött.
- Akkor ő Sholto őrnagy? - Aha.
Ha annyira jó barátok, miért nem mesélt eddig róla?
Nekem állandóan mesél róla, be nem áll a szája, ha szóba kerül.
- Róla? - Aha.
Fúj! Én választottam ezt a bort, de ez akkor is borzalmas.
- Igen, de tényleg róla mesél? - Aha.
Nagyon örülök, hogy eljött, uram.
Tudom, hogy nincs nagyon ínyére egy ilyen felhajtás.
A jó barátokért bármit, Watson.
John.
- Örülök, hogy látom. - Én is.
Úgy látom, összejött a civil élet.
- Hát igen. Mondhatjuk, uram. - Már nem kell az agykurkász?
Egyszer-kétszer azért elmegyek hozzá. Hogy kicsit feltöltődjek.
A terápia sokat segít.
Merre lakik manapság?
Ó, kint a világ végén. Szerintem nem is hallott még a helyről.
- Remekül néz ki. - Még a nevét sem említette meg nekem.
- Nagyon visszavonultan él, amióta... - Igen.
Nem is hittem abban, hogy el fog jönni.
John azt mondja, ő a legzárkózottabb ember, akivel találkozott.
- Valóban? A legzárkózottabb? - Hm.
Á, szóval ezért ugrándozik körülötte, mint egy kiskutya.
Ó, Sherlock!
- Tudod, hogy mások is voltak előttünk az életében. - Ne vigyorogj.
Ma van az esküvőm!
Ah!
PUFFANÁSOK.
TELEFONCSENGÉS.
Igen? Mi az, Sherlock?
- Miért lihegsz? -A papírmunka...
Vagy épp nagyon rosszkor hívtalak, vagy megint edzettél.
- Remélem, az utóbbi. - Mit akarsz?
Sürgősen meg kell tudnom a választ, Mycroft.
- Választ? - Az utolsó pillanatban sincs még későn.
Ó, egek!
Jöhetsz autóval, vagy akár magánrepülővel is.
Ma van. Ma van, igaz?
Nem, Sherlock, nem megyek a lagziba,
ahogy költőien céloztál rá.
Milyen kár! Mary and John szörnyen el...
Elégedettek lesznek, hogy nem lábatlankodok ott.
Ó, nem is tudom.
Minden udvarnak kell egy bolond.
Szóval akkor ma van a nagy nap?
Gondolom, ezután gyakrabban fogunk találkozni.
- Ezt miért mondod? - Mint a régi szép időkben.
- Nem, nem értem. - Egy korszak vége, nem igaz?
John és Mary együtt az otthon melegében.
Nem, nem, nem, én úgy nézem a dolgot, mint egy új fejezet kezdetét.
- Mi az? - Semmi. - Ismerem ezt a csendet. Mi az?
Jobb lesz, ha visszaengedlek a vendégek közé.
Egy nagy beszéddel készültél, nem?
- Tessék? - Torták, karaoke, terefere...
- Mycroft! - Ezt csinálják az emberek, Sherlock. Összeházasodnak.
Figyelmeztettelek, hogy ne keveredj bele.
- Belekeveredni? Én nem keverdtem bele. - Nem...
- John megkért, hogy legyek a tanúja. Nem mondhattam nemet. -Persze. - Nem keveredtem bele.
Hiszek neked, tényleg.
Szép napot, és add át a boldog párnak üdvözletem.
Átadom.
És ha már itt tartunk, Sherlock, emlékszel Rőtszakállra?
Nem vagyok már gyerek, Mycroft.
Nem, persze, hogy nem.
Élvezd a nem belekeveredést, Sherlock.
Csendet kérek, a tanú következik!
ÉLJENZÉS ÉS TAPS.
Hölgyeim és uraim,
családtagok és barátok,
és...
aaa... többiek.
Ööö...
Valamint...
- Greg... - Molly. - Valami eszembe jutott.
Ez egy agy?
Mi van, ha John Sherlockot kéri fel tanúnak?
- Hát, végül is... fel akarja kérni. - Pontosan.
- És? - És beszédet kell tartania, ott, az emberek előtt.
Valódi emberek előtt, akik valóban figyelni fognak rá.
Mi a legrosszabb, ami történhet?
Helen-Louise is lehet, hogy épp ezen gondolkozott.
Helen-Louise?
TELEFONCSÖRGÉS.
Ó, mondja, kedvesem.
Csak az jutott eszembe, hogy ha John felkéri Sherlockot...
A beszédre gondol? Azzal nem lesz semmi baj.
De nem csak a beszéd a baj, igaz?
MRS. HUDSON NEVET.
Ó, remek.
- Mrs. Hudson? - Üdvözlöm, drágám. - Jól érzi magát?
Csak Sherlockhoz jöttem, és azt hittem, hogy...
- Nem... - ... talán haldoklik.
Ó, sajnálom.
Mi a baj?
A táviratok!
Hogy micsoda?
Sajnálom.
A táviratok!
Hát jó...
Legelőször is a táviratok.
Bár valójában nem táviratok, csak mi hívjuk őket annak, nem tudom, miért.
Esküvői tradíciók.
Mert szemmel láthatóan még nem volt elég belőlük.
"Mr. és Mrs. Watsonnak,
sajnálom, hogy nem lehetek veletek ezen a különleges napon.
- Sok boldogságot és a legjobbakat. Mike Stanford." - Ó.
"Johnnak és Marynek, a legjobbakat ezen a különleges napon,
sok szerettel és nagy...
nagy, pihepuha ölelésekkel. Stella and Ted."
"Mary, sok szerelem..."
Igen?
"...gyereket. Sok-sok szeretettel, és rengeteg jókívánsággal, Cam."
"Bárcsak a családod is láthatná."
"Különleges nap..." "Nagyon különleges nap.."
"Szeretettel..." "Szeretettel..." "Szeretettel..." "Szeretettel..."
A többi ugyanaz, értik a lényeget. Az emberek oda vannak meg vissza.
CSENDES NEVETÉS.
John Watson.
A barátom, John Watson.
John...
Amikor John először említette, hogy én lehetnék a tanúja, összezavarodtam.
- Sherlock? - Mi ez a zaj lent?
Ó, csak Mrs. Hudson nevetett.
Olyan volt, mintha egy baglyot kínzott volna.
Hát pedig nevetés volt.
Bármelyik lehetett volna.
Dolgozol?
Ó, csak elfoglalom magam. Néha annyira nehéz megállni, hogy ne gyújtsak rá.
Zavarhatok?
Természetesen.
- Teát? - Ööö...
Szóval a nagy kérdés.
Hm?
A legjobb ember kell.
A legjobb ember?
- Mit gondolsz? - Billy Kincaid.
- Kicsoda? - Billy Kincaid, a camdeni hóhér. Nem ismerek nála jobb embert.
Sokat jótékonykodott, de sohasem dicsekedett.
Ő személyesen három kórházat mentett meg a bezárástól,
és ő igazgatta a legjobb és legbiztonságosabb árvaházat Észak-Angliában.
Igen, időnként persze kivégzett valakit, de mérlgeleve a kivégezttek és a megmentettek számát,
- azt mondanám, hogy... - Az esküvőre kell.
A tanúmnak.
- Hát igen. - Tehát nem egy hóhér.
- Gavin? - Ki?
Gavin Lestrade? Ő bizony jó ember.
Gregnek hívják. És nem ő a legjobb barátom.
Ó, Mike Stanford, már értem.
Szimpatikus, bár nem tudom, mennyire tudna belefolyni...
Nem, Mike remek fickó, de ő sem a legjobb a barátom.
Nézd, Sherlock, ez a legnagyobb és a legfontosabb nap az életemben...
- Hát... - De az, nagyon is az.
Azt akarom, hogy az a két ember álljon mellettem,
- akik a legfontosabbak a számomra. - Igen.
- Azaz Mary Morstan... - Igen.
És...
Te...
Be kell vallanom, elsőre nem esett le, hogy épp akkor kért fel.
Mikor végre megértettem, kifejeztem hálámat és meglepetésemet.
Elmondtam, hogy nem számítottam erre, és kicsit megrémített így elsőre.
Sherlock...
Ugyanakkor megígértem neki, hogy legjobb tudásom szerint végzem el a feladatot, ami számomra
épp olyan nehéz és és embert próbáló, mint bármi más, amivel eddig találkoztam.
Majd megköszöntem a belém helyezett bizalmát, és elmondtam neki,
hogy valahogy sikerült majdnem elérzékenyülnöm.
Ez már kezd ijesztő lenni.
Utóbb kiderült, hogy ezek közül egyet sem mondtam ki hangosan.
NEVETÉS.
Tehát valójában...
- Azt akarod mondani... - Igen...
Hogy én vagyok a...
- a tanúm. - a legjobb barátod.
Persze, hogy te vagy.
Persze... te vagy a legjobb barátom.
Milyen volt?
Meglepően kellemes.
De persze beszédet is kell mondanod.
Ez volt, ez volt...
ezt is mondtam, meg ezt is...
Ez is megvolt. Hm.
Attól tartok, John, hogy nem gratulálhatok.
Minden érzelem, különösen a szerelem,
ellentétben áll a tiszta, hideg ésszel, amit én olyan nagyra tartok.
Egy esküvő, véleményem szerint,
nem más, mint valami hamis, álságos, irracionális és szentimentális ünnepély
ebben a betegeskedő és érzelmileg korrompált világban.
Ma azt a veszedelmet ünnepeljük, ami társadalmunk,
és, idővel, ebben biztos vagyok, egész fajunk pusztulását okozza.
- Mindegy, beszéljünk Johnról. - Kérlek.
Az, hogy egy segítőtárs terhét veszem magamra kalandjaim során,
nem puszta érzelgősség vagy szeszély, hanem mert számos jó tulajdonsága van,
amelyekről ő is elfelejtkezik, miközben értem rajong.
A szellemi élességemért és élesszeműségemért nekem tulajdonított tisztelet valójában
abból a hihetetlen ellentétből származik, amit John oly szívélyesen biztosít.
Meggyőződésem, hogy a menyasszony szívesen választ kivételesen egyszerű koszorúslányokat.
Mintha itt lenne valamiféle analógia. Végtére is, az ellentét
Isten saját terve arra, hogy kiemelje teremtésének szépségét.
Vagyis az lenne, ha Isten nem egy röhejes képzelgés lenne,
amit azért találtak ki, hogy legyen munkája a család leghülyébb tagjának.
SUSORGÁS.
Szóval azt akarom mondani, hogy én vagyok
a legkellemetlenebb, legutálatosabb,
legérzéketlenebb és legellenszenvesebb seggfej,
akivel csak összehozhat valakit a balszerencse.
Nem ismerem el a bátorságot,
nincs szemem a szépre,
és nem fogom fel, amikor szembejön a boldogság.
Szóval ha nem értettem meg, hogy engem választott tanúnak,
az azért van, mert sosem hittem volna, hogy valakinek a barátja leszek.
Különösen nem a legbátrabb,
a legjóindulatúbb és a legbölcsebb ember lény legjobb barátja,
akivel valaha is szerencsém volt találkozni.
John, nevetséges figura vagyok.
Egyedül barátságod melege és állhatatossága egyensúlyozza ki hibáimat.
De, mivel szemmel láthatóan én vagyok a legjobb barátod,
nem gratulálhatok ahhoz, ahogy társat választottál.
Vagyis most már igen.
Mary, amikor azt mondom, hogy megérdemled ezt a férfit,
ez a legnagyobb bók, amire én képes vagyok.
John, átéltél háborút, sebesülést, gyászos veszteséget...
az utóbbi miatt még egyszer bocs -, most tudd, hogy ma a nő mellett ülhetsz,
akit a felségeddé tettél, és a férfi mellett, akit megmentettél.
Röviden, a két ember között, akik a legjobban szeretnek téged a világon.
És tudom, hogy Mary nevében is beszélhetek, amikor azt mondom,
hogy sosem hagyunk magadra, és egy teljes élet áll előttünk, hogy ezt bebizonyítsuk.
- Ha megpróbálnám megölelni, állíts le. - Biztos, hogy nem.
Ó, igen, most néhány vicces történet jön Johnról.
Mi az? Mi történt? Most mit csinálsz, John?
Ó, Sherlock!
- Rosszul csináltam? - Nem, dehogy. Gyere ide.
TAPS.
- Még nem fejeztem be. - Ja, tudom, tudom.
- Szóval most néhány vicces történet... - Megvárod, míg leülünk?
Szóval néhány vicces sztori Johnról.
Ha egy kicsit felvillanyozódnának, az jobb lenne.
Akkor kezdjük el.
Vicces sztorikért nem kell John blogjánál messzebbre menni.
Az együtt eltöltött idő lenyomata.
Természetesen kissé romantizálja a történeteket,
de persze, tudják, ő romantikus alkat.
Volt néhány furcsa ügyünk.
Az üres ügyfél...
A mérges óriás...
Bukj le, John!
Volt néhány frusztráló ügyünk.
Az mi?
Egy francia tízpróbázót teljesen magánkívül találtak
1 812 gyufásskatulya vette körül,
mindegyik üres, egyet kivéve.
És mi van benne?
Megmagyarázhatatlan.
Megindító ügyek...
Meg fogja nyomni a csengőt.
Ó, nem. Meggondolta magát.
Ó, mégis megteszi. Nem, mégsem.
Elmegy. Mégis visszajön.
- Egy ügyfél, unalmas. Már láttam ezeket a tüneteket. - Hm?
Fel-alá járkál a járdán, ami mindig azt jelenti, hogy szerelmi ügyről van szó.
És persze ott van az, amikor egy elefánt volt a szobánkban...
EGY ELEFÁNT TROMBITÁL.
De erre a különleges napra
valami egyedülálló kell, nem igaz?
A vérző gárdista...
A te oldalad a templomban kissé foghíjas, Mary, gondolkozz rajta.
Ez az árvák jussa. Csak barátaim vannak, rengeteg barát.
Az orgonaszó pontban 11:48-kor fog kezdődni...
A próba viszont csak két hét múlva lesz, szóval nyugodj meg.
Megnyugodni? Nyugodt vagyok. Kifejezetten nyugodt vagyok.
Gyere, nézzük tovább a vacsorát.
John unokatestvérét a legelső asztalhoz?
Hmm, ki nem állhat. Még a gondolatodat is utálja.
- Komolyan? - Silány kártya, nem sürgősségivel feladva.
A benzinkúton vette. Nézd meg a bélyeget, legalább háromszor nyalta meg
nyilvánvalóan tudatalatt elfojtotta a nyáltermelődését.
- Akkor eldugjuk a terem végébe. - Remek.
Ki utál még?
Ó, köszönöm szépen.
"Felbecsülhetetlen értékű festményt loptak el." Ez érdekesnek hangzik.
- Négyes asztal... - Megvan.
"A férjem valójában három ember."
- Ötös asztal. - James Sholto őrnagy... ő ki?
- John régi parancsnoka. Nem hiszem, hogy eljön. - Ott lesz.
- Akkor jeleznie kéne. - Ott lesz. - Ó.
"A férjem valójában három ember."
Azt mondja, három különböző anyajegymintázat van a bőrén.
Egypetéjű ikrek, félmilió születésből egy. Megoldottam anélkül, hogy elmentem volna.
Akkor a szalvéták... Hattyú vagy a sydney-i operaház?
- Ezt hol tanultad? - Számos képesség szükséges
- egy bűnügyi nyomozáshoz... - Humbug, Sherlock. - Egyszer úgy döntöttem meg egy alibit,
- hogy megmutattam a hajtás keménységét... - Én nem John vagyok, tudom mikor lódítasz. - Ok, a YouTube-on láttam.
Az operaházat kérem. Ó, várj, csörgök.
Helló?
Ó, szia, Beth.
Igen, pesrze, miért is ne?
Ha ez tényleg Beth, akkor engem is keres, mindjárt jövök.
Tudja, hogy nincs Beth nevű barátunk, rá fog jönni, hogy ez egy kód.
- Éppen szalvétákkal játszik. - Alapos. - Rémült. - Dehogyis az!
Ha félsz valamitől, azt kivánod, hogy minél előbb eljöjjön, hogy túl legyél rajta.
De miért félne attól, hogy megházasodunk?
Nem változtat semmin, tesszük továbbra is a dolgunkat.
Be kell bizonyítanod neki. Találnod kell neki egy ügyet.
- Próbálok. - De hajtanod kell, ok? Mint a régi szép időkben.
Ez csak úgy megtörtént.
Sherlock... haver...
Én...
megszagoltam 18 különféle parfümöt,
megkóstoltam kilenc tortát, mindnek ugyanolyan volt az íze.
- Jól néznek ki a koszorúslányok bíborban... - Lilában. - Lilában.
Nem maradt miről dönteni.
Még azokat a döntéseket sem fogtam fel, amiket meghoztunk.
Úgy csinálok, mintha érdekelne, de elfáradtam.
Szóval mielőtt visszajönne... válassz valamit.
- Bármit. Valamelyiket. - Mit válasszak?
Egy ügyet. A postafiókod tele van.
Csak tűnjünk el innét.
Épp most akarsz nyomozni?
Kérlek, Sherlock, tedd meg nekem.
Ne aggódj egy percet sem, kijuttatlak innét.
Ó.
"Tisztelt Mr. Holmes. A nevem Bainbridge,
Közlegény vagyok a királyi testőrségben.
Személyes okból írok Önnek...
Olyan okból, amelyet nem szeretnék a feletteseim elé vinni,
mert nevetségesnek hangzik.
De azt hiszem, valaki figyel engem.
Hozzászoktam a turistákhoz, ez is a munkám része.
de ez most más.
Valaki megfigyel engem.
Minden nap lefényképez.
Nem akarok erről beszélni az őrnagynak, de egyre jobban megzavarodok."
Egyenruha-fetisiszta? A lányoknak bejön az egyenruha.
Az lehet, de Bainbridge szerint egy pasas követi.
Menjünk, és nyomozzunk. Kérlek...
- Elit őrség. - 40 közlegény és tiszt.
Miért pont ezt az őrt? Érdekes.
- Na, ez a beszéd. - Ok. - Sziasztok!
Ööö, mi csak... én csak... Sherlock segít
- választani... - Nyakkendőt... - ... zoknit.
- Legyen inkább zokni. - Ja.
A legjobbra van szükséged.
- Pontosan, hogy passzoljon a... - Nyakkendőhöz. - ... az öltözékemhez.
- Ez majd eltart egy darabig, ugye? - A kabátom itt van? - Igen.
Csak kiszellőztetem a fejét. Kicsit megfuttatom.
- Tudom, mondtad, hogy keresel neki egy ügyet. - Hm.
- Jössz, Sherlock? - Megyek.
Taxi!
Század, állj!
Jobbra át!
Stephen Bainbridge közlegénnyel szeretnénk beszélni.
Épp szolgálatban van, uram.
De majd átadom neki, ha szabad lesz.
Az mikor lesz?
Még egy óra.
Szerinted megtanítják őket rá?
Mire?
Hogy álljanak ellen a kísértésnek, hogy megvakarják a feneküket.
Afferens neuronok a környéki idegrendszerben.
Ez a seggviszketés.
Ó.
És miért nem találkozol vele?
- Kivel? - Az előző parancsnokoddal, Sholtóval.
Az előző parancsnokommal?
Úgy értem, ex-parancsnok.
Az "előző" úgy hangzik, mintha most is lenne parancsnokom.
- Ami nincs. - Ami nincs. - Persze, hogy nincs.
Kitüntették, nem igaz? Egy háborús hős.
Nem mindenki gondolja ezt.
Egy csapat zöldfülűt vitt csatába.
Zöldfülűt?
Újoncokat. Ez a bevett eljárás, hogy betörjük az újakat.
De rosszul sült el.
Mind meghaltak, egyedül ő élte túl.
- A sajtó és a hozzátartozók pokollá tették az életét, több halálos fenyegetést kap, mint te. - Én nem is számolom.
És hirtelen miért kezdett el érdekelni egy másik emberi lény?
Csak dumálunk.
De ilyen nem fordul elő még egyszer.
Hogy teljesen új témát hozzak fel...
tudod, hogy nem változik meg semmi, most, hogy Mary meg én öszeházasodunk.
Ugyanezt fogjuk csinálni.
- Remek. - Ha aggódtál volna.
Nem aggódtam.
Hm.
Maryvel az a helyzet,
hogy teljesen felforgatta az életem.
Minden megváltozott.
De, az igazat megvallva,
az elmúlt pár évben két embernek is sikerült ezt megtennie,
és a másik..
egy nagy faszfej.
Megkérdezhetem, hogy mivel kapcsolatban keresik?
Bainbridge közlegény egy személyes ügyben fordult hozzánk, uram.
Semmi sem személyes, ha a csapatomról van szó.
Mégis mit akarnak?
Egy törvényes nyomozás keretében tartózkodom itt.
A sajtótól jött? Valami nyavalyás történetet akar a királyi családról?
Nem, uram, John Watson százados vagyok,
az ötös számú szárazföldi csapatból.
Nyugdíjazva.
Ennyi erővel lehetne használtautó-kereskedő is.
Bainbridge?
Egy úr beszélni szeretne veled.
Bainbridge!
Láttam már magát!
Hm?
Láttam az újságokban.
Azzal a nyomozóval lóg,
azzal a hülye sapkással.
Mi az ördögöt akar Bainbridge egy nyomozótól?
Attól tartok, ezt nem áll módomban közölni.
Nem áll módjában közölni? Ő az én csapatom tagja.
- Megeszem a kalapom, ha belekeveredett valami hülyeségbe. - Uram!
- Mi történt? - Bainbridge, uram.
Meghalt.
Istenem!
-Ah! - Hadd nézzem meg, uram, orvos vagyok.
Mi?
Őrmester, tartóztassa le!
Mi? Nem, nem, orvos vagyok.
Ó, maga már orvos is? Őrmester!
Hadd vizsgáljam meg, kérem!
Uram, ez itt az épületben ólálkodott.
Szóval ez volt a tervük?
Eltereli a figyelmemet, hogy ez a másik bejuthasson,
- és megölhesse Bainbridge-t? - Ne már...
- Mivel öltem meg? Hol a fegyver? - Tessék?
Hol a fegyver? Gyerünk, motozzon meg, nincs fegyverem.
Bainbridge is felvonult, öt perce fejezte be a szolgálatot.
Mikor tehette volna?
- Biztosan azelőtt, hogy belépett volna a zuhanyzóba. Nem. -Nem?!
A teste vizes, a haj samponos. Elkezdett zuhanyozni, és akkor szúrta le valaki.
A fülkét belülről zárák be, uram. Úgy kellett betörnöm.
- Biztosan átmászott az ajtó felett. - De akkor én is tiszta víz lennék, nem?
Őrnagy, kérem, John Watson vagyok az ötös számú szárazföldi csapatból,
három évig voltam Afganisztánban, megjártam Kandahart, Helmandot,
és a nyavalyás St. Bart's Kórházat!
Hadd vizsgáljam meg a testet!
Köszönöm.
Öngyilkosság?
Nem. Nincs szúrófegyver.
Van egy seb az alhason.
Hihetetlenül apró.
Egy férfit leszúrnak, nincs gyilkos fegyver.
Az ajtó belülről van bezárva.
- Csak egy út van be vagy ki. - Sherlock...
- Hm? - Még lélegzik!
Istenem!
- Mit csináljunk? - Add ide a sálad. - Mi?
Gyorsan! Hívjanak mentőt!
- Tessék? - Hívják már a mentőket!
Gyerünk!
Nővér, kérem, nyomja erősen.
- Nővér? - Igen, te is jó leszel.
Nyomd erősen a sebre.
Stephen? Stephen, maradjon velem.
Bainbridge őrmester akkor fejezte be őrszolgálatát.
Órákig ott állt, rengeteg ember nézte,
látszólag minden rendben volt.
A szolgálta végeztével perceken belül majdnem meghalt
a törzsén található seb miatt,
de nem volt fegyver.
Hová lett?
Hölgyeim és uraim, felkérem Önöket, hogy gondolkozzanak rajta
egy gyilkos, aki átmegy a falakon,
egy fegyver, amely eltűnik. De valójában csak
egy részlet az, ami tényleg megragadta a figyelmemet.
Valaki megpróbálja kitalálni?
Gyerünk, gyerünk,
ez egy ilyen kérdezz-felelek játék lenne.
Scotland Yard, maguknak van ötletük?
Igen, magának, maga úgy-ahogy nyomozó. Van elmélete?
ööö... hát... ha...
Ha... ha...
Ha a pengét átdobták a...
összetört a légkondiban...
talán valamiféle csúzlival vagy...
Valaki kicsi be is mászhatott.
Szóval egy törpét keresünk.
Brilliáns.
- Tényleg? - Nem.
A következő?
Leszúrta magát.
Hohó, ki volt az?
Tom?
Van egy elmélete?
Öngyilkossági kísérlet egy olyan pengével, ami tömörített vérből és csontból áll.
Darabokra tört, miután hasba szúrta magát,
mint egy hús..
tőr.
Egy hústőr?
- Igen. - Ülj le.
Nem.
Egyetlen, csak egyetlenegy említésre méltó eleme
volt ennek az egész elképesztő ügynek,
és őszintén szólva a szokásos - John Watson.
Aki, miközben én egy gyilkosságot próbáltam megoldani, egy életet mentett meg.
Vannak rejtélyek, amelyeket érdemes megoldani,
és vannak történetek, amelyeket érdemes elmondani.
Ő a legjobb és a legbátrabb ember, akit ismerek,
és, ezenfelül, sok mindenhez ért.
Kivéve az esküvő tervezése, meg a szalvéták, ezekhez nincs érzéke.
- Hm. - Az ügy maga még mindig
a legzseniálisabban és legragyogóbb módon kitervelt gyilkosság...i kísérlet,
amivel valaha is szembekerültem.
A legtökéletesebb zárt ajtós rejtély, amiről csak tudok.
De nemcsak azért vagyok itt, hogy Johnt dícsérjem,
hanem hogy zavarba hozzam, szóval menjünk is tovább...
Hé, várjon...Hogyan történt?
- Mi hogy történt? - A késelés?
Azt sajnos nem tudom.
Ezt az egyet nem oldottam meg.
Előfordul néha, nagyon, nagyon kiábrándító.
Ha már a zavarbaejtésről volt szó, beszéljünk a legénybúcsúról.
Persze erről órákig tudnák mesélni,
de csak a legjobb részeket osztom meg most.
A Kérészember
Gyilkossági helyszínek?
Gyilkosságok helyszínei?
Hát, lesz apropója a kocsmajárásunknak.
Igen, de miért nem lehet mondjuk a metróállomások szerint?
Az olyan személytelen. Elmegyünk inni minden olyan...
Utcába, ahol holttestre bukkantak. Szívmelengető.
Hol jövök én a képbe?
Nem akarok rosszul lenni. Az elrontaná az egész hangulatát.
Diplomája van kémiából, csak van valami ötlete.
Nekem nincs gyakrolati tapasztalatom.
Tehát azt hiszi, hogy innék egyet magával?
- Néha. - Hogy részeg vagyok. - Nem... nem...
Hát úgy.. néz ki.
Az vagyok.
Hogy...?
Tom?
Nem szociopata.
Még mindig? Remek.
És rengeteget szexelünk.
Oké, szeretném, ha kiszámolná, mennyit ihat John, és mennyit ihatok én,
hogy egész este a megfelelő állapotban maradjunk.
Spicces - rendben van.
Szekrénybe vizelős - nagy baj.
Hm.
Két... sört kérek.
Korsóval?
443,7 millilitert.
Ah.
JOHN SÓHAJT.
MEGKÖSZÖRÜLI A TORKÁT. Mi, menetrednünk van?
Meg fogod még köszönni.
- Egészségedre. - Egészségedre.
- Arra. - Tessék?
A vécé... most már lassan ki kell majd menned...
- Várj, mondd el később. Ki kell mennem. - Menetrend szerint.
- Ha? - Semmi. Menj!
- Mennyi volt? - Tessék?
A kitérőd.
Az ürítés megközelítőleg becsült térfogata...
Fejezd be.
Ó, még egyet gyorsan. De ne lássa meg.
Tessék. Egészségedre.
Ismerem az Asht! Ne mondd azt, hogy nem!
Rendben, elég lesz. Ez... Állj fel.
Ash. Ismerem az Asht!
Nemzetközileg vagyok elismert.
Te is nemzetközileg el vagy ismerve?
- Nem, én vagyok nemzetközileg elismert. - Nem.
És arra sem emlékszem, hogy miért.
Valami bűn... bigyóért, vagy mi.
Ó, mit keresnek máris itthon?
Azt hittem, egész éjszaka az utcákat járják.
Ah, Hudders. Mennyi az idő?
Csak két órája mentek el.
Én egy zöldség vagyok?
- Te vagy a... dolog...? - Pffrrrt!
Nagyon vicces!
Köszönöm.
- Ne már. Nem, nem vagy zöldség. - Te jössz.
Ööö...
Ember vagyok?
Néha.
Nem mondhatod, hogy néha.
Csak azt, hogy ööö...
- Igen, ember vagy. - Tudom. Rendben, és féri vagyok?
- Aha. - Magas?
Nem olyan magas, mint azt képzelik.
Hm... Kedves?
Olyasmi.
Okos?
Mondhatjuk.
Te mondanád.
Hm, fontos vagyok?
Néhány embernek igen.
Az emberek szeretnek?
Hát nem igazán.
Gyakran felbosszantod őket.
OK.
Én vagyok a jelenlegi angol király?
JOHN NEVET.
Tudod, hogy nem királyunk van.
- Tényleg. - Aha.
Te jössz.
- Semmi baj. - Nő vagyok?
SHERLOCKBÓL KITÖR A NEVETÉS.
Mi az?
Igen.
Na és... csinos?
Ez?
A szépség csak egy agyszülemény, ami gyerekkori benyomásokon,
a környezet hatásain és a példaképeken alapul.
Jó, de én egy csinos nő vagyok?
Nem tudom, ki vagy, nem tudom, kinek kéne lenned.
Te választottad a nevet!
Véletlenszerűen az újságokból.
Nem igazán érted ennek a játéknak a lényegét, Sherlock.
Tehát ember vagyok, nem olyan magas, mint azt képzelik. Én...
tudok kedves lenni, okos vagyok,
és pár embernek fontos is.
De gyakran felbosszantom őket.
Megvan.
- Akkor mondd. - Te vagyok, igaz?
KOPOGTATNAK AZ AJTÓN. - Ügyfél.
Helló.
Helló. Jöjjön be.
Melyikőjük Sherlock Holmes?
Én nem... sokat.
Azaz nem sokat randizok.
És ő olyan kedvesnek tűnt, tudják?
Mintha azonnal összehangolódtunk volna.
Volt egy randink,
vacsora, érdekes beszélgetés.
Nagyszerű volt.
Az őszintét megvallva,
nem bántam volna, ha továbbmegyünk,
de arra gondoltam, hogy ez különleges,
és lassítsunk.
Számot cseréltünk,
azt mondta, majd hívni fog, aztán...
Talán ő nem volt annyira oda értem,
de arra gondoltam,
csak felhívna, hogy ne találkozzunk többet.
Elmentem hozzá,
de a lakásán semmi nyoma.
Mr. Holmes, én őszintén hiszem,
hogy egy szellemmel randiztam.
Mr. Holmes?
Egy szellemmel, Mr. Holmes!
Unalmas, unalmas, unalmas. Nem...
lebilincselő.
John. John! Ébredj!
Elnézést miatta... Tudja... Ő...
Csúnya. Csúnya!
Beszéltem a tulajdonossal,
és a férfi, aki előtte lakott ott, meghalt.
Szívroham.
Egy hétre rá pedig vacsorázni vitt.
Aztán ráakadtam erre a honlapra,
ilyen chatszoba-szerűség,
olyan lányoknak, akik úgy gondolják, hogy valakivel a túlvilágról randiznak.
Ne aggódjon, megtalálom tíz perc alatt.
Mi a kutyájának a neve?
- Ja, itt vagyok, ha kellek... - John, kelj fel!
Elment... Ja...
A játszma... valami.
Elkezdődött?
Igen, ez az.
Ok.
Ó, de kedves.
Kedves kis hely.
- Lát valamit? - Hm?
Valami nyom, Mr. Holmes?
Ó, ööö...
designer asztal művészet???
szék fotel bőr alváááááááás
bigyó hangszóró hi-tech izé
halál??? koponya??? meggyilkolták???
fa pipa/cső/mittomén hogyishívják???
tojás??? szék??? ülős dolog???
ápolónő ügyfél??? kardigán áldozat???
Seperc alatt kirázom a kisujjamból.
- Jól érzi magát? - Hmm? Ő csak keres. - Mi?
- Ő.. - Tessék? - Kereset a nyomoz.
Mr. Holmes?
HORKOL
- Mr. Holmes! - Hívom a rendőrséget. Jaj, ne...
Hé, hé, hé!
Ne tegye, ő a híres detektív,
Sherlock Holmes, és a társa, John Hamish Watson.
Mit képzel, mit csinál?
Ne veszélyeztesse...
az épségét...
HÁNY.
A helyszínnek!
Igen, úgy.
FELTÉPIK A CELLAAJTÓT. Ébresztő, madárkák!
Édes Istenem.
Greg... Maga az?
Keljenek fel. Hazaküldöm magukat taxival.
Sikerült elintéznem az ügyeletes tiszttel.
Ha! Micsoda egy lúzer banda,
még a záróráig sem húzták ki!
- Nem tudna suttogni? KIABÁLVA: - Nem igazán!
Jöjjön.
Hát, köszönöm a...
Tudod... az estét.
Borzalmas volt.
Ja. Azt hittem, tettetnem kell...
de tényleg pocsék volt.
Az a nő, Tessa...
Mi?
Egy szemmel randevúzott, a legérdekesebb ügy hónapok óta.
Micsoda elpocsékolt lehetőség!
Ok.
Hogy érzi magát?
Hm.
Most, hogy itt van, olyan, mint a régi időkben.
Úgy gondoltam, most utoljára a kedvencét készítem el.
Oh. Ne higgye, hogy ez itt a vége,
- majd jövök látogatni, tudja. - Ó, ezt már hallottam korábban!
Nem, ez most más, nem igaz?
Más, mint mikor azt hittük, elvesztettük.
De a házasság mindent megváltoztat, John.
- Tényleg? - Igen. Talán nem hiszi, de tényleg.
Egy másik szakasz kezdődik az életében.
Új emberekkel találkozik,
mert maguk már egy pár,
és hagyja a régi barátokat lemorzsolódni.
- Nálam nem ez lesz a helyzet. - Hát ha megtalálta az igazit,
azt, akivel összepasszol, akkor az a legjobb dolog a világon.
- Én igen, érzem, hogy igen. - Ebben biztos vagyok.
Olyan aranyos.
Szerintem is. Magával mi a helyzet?
Velem?
Azt gondolta, megtalálta az igazit, amikor hozzáment Mr. Hudsonhoz?
Nem, mi csak úgy beleugrottunk,
- tudtam, hogy nem fog működni, de hagytam, hogy elragadjon a pillanat. - Rendben.
Aztán Floridába költöztünk.
Remekül éreztük magunkat,
bár nem tudtam, hogy miben sántikál... A drogokról.
- Drogok?! - Egy olyan izéja volt...
Ó, mi is a neve?
Ööö... egy ...
kartellje.
Rossz társaságba keveredett.
- Értem. - Aztán hallottam a többi nőről is.
Fogalmam sem volt róla.
Szóval amikor fejbe lőtt valakit, és letartóztatták,
őszintén szólva megkönnyebbültem.
Ó.
Csak testi kapcsolat volt köztem és Frank között.
El sem tudtuk engedni egymást.
Volt egy olyan éjszakánk, hogy...
ELHALÓ LÉPÉSEK. Ó, ez nem Sherlock?
Tényleg?
ELHALÓ LÉPÉSEK. Ez Sherlock.
Ah.
Vannak mások is.
- Mások? - Áldozatok, nők.
A szellemek többsége csak egy házban kísértenek.
Ez a szellem azonban szívesen utazik. Nézd.
Hm...
Nem maga. Nem maga.
Nem maga.
Nem maga. Nem maga.
Hm...
Nem maga.
Nem maga. Nem maga. Nem maga. Nem maga. Nem maga. Nem maga.
Nem maga. Nem maga. Nem maga. Nem maga. Nem maga.
És maga, maga, maga, maga meg maga sem.
Maga sem, maga sem, maga sem, maga sem, maga sem, maga sem.
Maga sem.
Helló.
Gail.
Charlotte.
Robyn.
Vicky.
Hogy találkoztak?
- Egy pubban jött oda hozzám. - Egy helyen edzünk.
A buszon kezdtünk beszélgetni.
Online.
- Neve? - Már mondtam.
- Az övét. - Oscar.
- Mike. - Terry.
Ööö... Majomszeretet.
Önöknél?
MIND: Nála.
Cím?
KÜLÖNBÖZŐ CÍMEKET ADNAK MEG.
Semmi nem történt.
Nagyon.. romantikus volt.
Négy nő, négy éjszaka. Biztos volt benne valami különleges.
- Elragadó volt. - Meghallgatott.
Aranyos volt.
Imádnivaló volt...
Jól vagy?
Kihűlt az ebéded. Mrs. Hudson ki fog kelni magából.
Most nem, John.
Elnézést.
Imádnivaló volt a modora.
Különböző nevek, különböző címek.
Írják le.
Rövid szőke haj.
Sötét, hosszú haj.
Vörös. Szeretm a vörösöket.
Nem tudom.
Maszk volt rajta.
Ellopja az elhunytak személyazonosságát,
a neveket a gyászjelentésből szerzi.
Mindegyik halott egyedülálló.
Az elhunyt lakását használja,
feltételezve, hogy az egy darabig még üres lesz.
Ingyen szerelmi fészek.
Rosszul vagyok.
Olyan undorító.
- Ez borzasztó. - Ravasz...
Barom!
Helló, Tessa.
Közben vissza a dolgunkhoz.
Senki sem akarná használni egy halott ember házát.
Addig leaglábbis nem, amíg ki nem takarítják.
Tehát álcázza magát.
Ellopja a férfi házát, ellopja a személyiségét.
De csak egy éjszakára. Aztán elmegy.
Ő nem egy szellem, John. Hanem egy Kérész.
Csak egy napig él.
De mi az, amit keres?
Munka?
- Kertész. - Szakács.
- Ápolónő. - Biztonsági őr.
- Szobalány.
Nyilvánvaló, ugyanannak a személynek dolgoznak.
Nem, nem ugyanannak. A francba.
Gyerünk, menni fog.
Ideális randi?
Agyaggalamb-lövészet.
Sortánc.
Fényképezés.
Tévé egy pohár borral.
Tömlöc.
- Smink? - Clarins.
No7.
- Maybelline. - Semmi extra.
Ami olcsó.
Parfüm?
- Chanel. - Chanel. - Chanel.
- Estée Lauder.
Ideális férfi?
George Clooney.
- Ó...! - Otthonszerető.
Akivel össze lehet bújni.
- Gondoskodó. - Tíz dolog.
Egy - hogy ne versengjen a többi férfivel.
Kettő - aki nem bizonygatja
állandóan a saját férfiasságát...
Van valahol egy közös elem,
lennie kell.
Egyikük sem jelentette, hogy eltűnt volna valamije.
Biztosnági őr, kertész, szakács, szobalány, ápolónő.
Felédesgeti magát a szamárlétrán.
Valakinek a szamárlétráján. Gyerünk, gondolkozz. Hacsak...
Van olyan titkuk, amit nem mondtak el senkinek?
MIND: Nincs.
- Ez az! - Mire gondolsz?
Mindenkinek vannak titkai, és túl gyorsan válaszoltak.
- Mennem kell. -Viszlát. -Ne... várjanak! - Viszlát! -Várjanak!
Bocs, szexifiú, de vannak titkok, amiknek annak is kell maradniuk.
Jó szórakozást az esküvőhöz.
Miért? Miért randizna ezekkel a nőkkel, hogy aztán ne hívja vissza őket?
- Nem látod a nyilvánvalót, haver. - Valóban?
Ő egy férfi.
De miért váltogatná a személyiségét?
Talán mert házas.
Ó...
Házas.
Tényleg nyilvánvaló.
A mi Kérészemberünk megpróbál elmenekülni
a házasélet fojtogató láncaitól,
ám ahelyett, hogy vég nélkül éjszakákon bámulná a tévét,
vagy olyan szörnyű, unalmas emberekkel sütögetne, akiket ki nem állhat,
használja az eszét, ravaszságát és az erejét, hogy bevesse elszórakozzon. Ő...
Jobban belegondolva,
mégis a szobánkban talált elefántról kellett volna beszélnem.
Habár, ez is segít abban, hogy még inkább rávilágítsak,
milyen értékes is számomra John.
Én úgy olvasom a bűntény helyszínét, ahogy ő megérti az embereket.
Régen azt hittem, ettől vagyok különleges - és még mindig azt hiszem.
De hogy rövidre fogjam,
ha bármilyeküknek szüksége lenne valamelyőnk szolgálatára,
én megoldom a gyilkosságukat,
de John Watsonra van szükség az életük megmentéséhez.
Higgyenek nekem, én tudom,
hogy hányszor és hány módon mentette meg már az életemet.
A blogja két emberről szól,
és a nevetséges kalandjaikról, amelyben gyilkossággal, rejtéllyel
és zűrzavarral néztünk szembe.
De mától kezdve egy új történet kezdődik.
Egy nagyobb kaland.
Hölgyeim és uraim,
kérem, töltsék poharaikat, és álljanak fel.
Ma kezdődik el a kaland
Mary Elizabeth Watson
és John Hamish Watson számára.
A két ok, ami miatt mindannyiunk...
Mit mondott?
Azt mondta...
John Hamish Watson
Ezt mondta. Azt mondta, "Hamish".
Ő a híres nyomozó, Sherlock Homes,
és a társa, John Hamish Watson.
Honnét tudta?
Honnét tudta a középső nevét?
Senkinek sem mondja, mert gyűlöli.
John H. Watson?
Aha.
- Henry? - Fogd be.
Humphrey?
Fogd be.
ZUHANY CSOBOGÁSA. Higgins?
Tűnj el!
Évekbe telt, mire megosztotta velem.
Ó...
Ez az anyakönyvi kivonatom .
Jaja.
És a Nő - ő is tudta.
Hamish.
MEGKÖSZÖRÜLI A TORKÁT.
John Hamish Watson,
csak ha a gyereknek kéne majd egy név.
Isten tudja, hol lehet.
Tűnj el a fejemből, dolgom van!
Egyetlen egyszer hozta csak nyilvánosságra a nevét.
Rajta kell lennie a meghívón?
Ez a neved.
- Ez a hagyomány... - Ez vicces...
"Jó szórakozást az esküvőhöz..."
Jó szórakozást az esküvőhöz.
Az esküvő. Maga tudott az esküvőről.
De még annál is fontosabb, hogy látta a meghívót.
Alig 100 ember látta a meghívókat.
A Kérészember csak öt nővel találkozott.
Az, hogy valaki mindkét csoportban ott legyen...
lehet véletlen egybeesés is.
Ó, Sherlock!
Mi van az egybeesésekkel?
A világegyetem ritkán ilyen lusta.
- Tehát a bizonyítékok mire utalnak? - Valaki mindent elkövet azért,
- hogy kiderítsen valamit az esküvőről. - Mit követett el? - Hazudott. Hamis személyiséget hozott létre.
- Ami mire utal? - Bűnös szándék.
És még mire utal?
Intelligencia, tervezés.
Világos. De ami még fontosabb?
A Kérészember.
A Kérészember...
Ma itt van!
Ó, sajnálom...
Még egy pohárral, uram?
Köszönöm, igen, köszönöm.
Itt valami történni fog.
Hol is tartottunk?
Bármelyik pillanatban.
Irányításod alatt tartod a szobát.
Á, igen.
Emeljük poharunkat, és álljunk fel. Nagyon jó. Köszönöm.
Ne veszítsd el.
És most üljenek le.
Hölgyeim és uraim,
úgy tartják, hogy ne nyújtsuk el a beszédet.
Hagyjuk abba hamar, amíg még nevetnek.
Bölcs tanács, és mindenképpen észben fogom tartani.
De most jön...
a második rész.
A második rész sokkal akciódúsabb.
Körbe fogok járni, és kicsit felrázom Önöket.
Ki menne el egy esküvőre? Ez itt a kérdés.
Ki tenne meg bármit azért,
hogy bejuttassa magát egy esküvőre?
Hát, mindenki.
- Egy esküvő remek, mindenki szereti. - Mit művel?
Valami baj van.
És John is nagyszerű.
Nem mondtam elégszer, alig kapargattam meg a felszínt.
Egész este mesélhetnék
John pulóvereinek mélységéről és összetettségéről,
és még főzni is tud.
Valamit... csinál. Valamit a borsóval...
Egyszer. Lehet, hogy nem borsó, lehet, hogy nem is ő.
De jó énekhangja van, vagy az is más...
Túl sok, túl sok, túl sok, túl sok!
Elnézést, túl sok viccet meséltem Johnról.
Most.. a bűnös szándék.
Hol is tartottam? Ó, igen.
Mindenre képes.
A beszéd. Ó, a beszéd.
Beszéljünk akkor...
Mindez azt jelenti...
Gyikosság! Azt mondtam volna, gyilkosság?
Pedig házasságot akartam mondani.
Bár, tudják, elég hasonló a kettő,
ha belegondolnak.
A felek elvileg ismerik egymást,
és vége van, ha az egyikük meghal.
Bár a gyilkosság valójában sokkal gyorsabb. Janine, róla mit gondol?
Elég jóképű? De sokkal fontosabb, hogy a barátnője új, kényelmetlen fehérneműt visel,
és nem zavarta a barátja kabátján a cérnaszál vagy a nyakán az olajfolt.
Ez a férfi egyedül megy ma haza. Ezenfelül képregény- és sci-fi rajongó,
mindig rettenetesen hálásak, ha odateszi magát az ember.
Jeff, az illemhely.
A toalettre, kérem.
- Greg. - A toalettre, kérem. - Miért?
Ó, talán mert most maga következik.
Zárja le a környéket.
Ja, most hogy mondja...
Sherlock, a közeljövőben... befejezed a beszédet?
Fel kéne vágni a tortát.
Ó, hölgyeim és uraim,
ki nem állhatom, amikor végre lehetőségem nyílik beszélni.
Vatikáni kámeák.
Mit mondott? Ez mit jelent?
Harcállásba, valaki meg fog halni.
Mi?!
Szűkítsd le. Szűkítsd le.
Szűkítsd le!
Ah, nem nem!
Nem te!
Te, mint mindig.
John Watson, a helyes ösvényen tartasz.
Mit csinálok?
Már megtetted.
Ne oldd meg a gyilkosságot.
Mentsd meg az életet.
Elnézést, elkalandoztam egy kissé.
De itt vagyok. Hú!
Játsszunk egy játékot. Játsszunk gyilkososat.
Sherlock!
Képzeljék el, hogy valakit meggyilkolnak egy esküvőn.
Kit választanának?
Jelenleg maga lenne a legnépszerűbb választás, kedvesem.
Ha valaki kartávolságon kívülre tenné Mrs. Hudson poharát,
azt megköszönném.
De még fontosabb az, hogy ki lenne az, akit csak egy esküvőn lehetne megölni?
Az emberek többségét bárhol meg lehet ölni.
Elmegyakorlatként gyakran
tervezem meg, hogy hogyan végeznék a barátaimmal és kollégáimmal.
Johnt például megmérgezném.
Gyorsan eszik, marha könnyű. Különféle szereket és keverékeket adnék neki,
és még csak észre sem venné.
Egyszer kiesett neki egy egész szerdai nap, és fogalma sem volt, hogy miért.
Lestrade-ot olyan könnyű lenne, csoda, hogy még senki sem engedett a kísértésnek.
Van kulcsom a testvérem házához, betörhetnék, és megfojthatnám, ha arra támadna kedvem.
Ki van bukva, nem? Aú!
Tehát még egyszer,
ki az, akit csak itt lehet megölni?
Nyilvánvalóan a ritka alkalmak egyike,
tehát valakit, aki nem gyakran jár el otthonról.
Valakit, akinek egy hónapokkal előre bejelentett
társasági esemény kivételt képez.
Talán az egyetlen lehetőség.
És bár nyilvános helyen gyilkolni nehéz,
az, hogy otthon ölje meg, ki van zárva.
Tehát valakit, aki elérhetetlen vagy nem ismert helyen lakik.
Valakit, aki talán magányos,
és a személyes biztonság megszállotja.
Valakit, akit megfenyegettek.
- James Sholto őrnagy, ő ki? - Nem hiszem, hogy eljön.
Ott lesz.
Merre lakik manapság?
Ó, kint, a világ végén.
A sajtó és a hozzátartozók pokollá tették az életét.
Több halálos fenyegetést kap, mint te.
Egy remete?
Kis háztartás.
- Munka? - Kertész. - Szakács. - Ápoló. - Szobalány.
Nagy fehajtás az extra biztonságért.
- Bizonsági őr vagyok. - Valószínűleg mind aláírtak titoktartási nyilatkozatot.
- Van olyan titkuk, amit nem mondtak el senkinek? MIND: - Nincs.
Még egy kérdés maradt, egy igen jelentős kérdés,
nagyon fontos kérdés - hogyan csinálnák? Hogyan ölnének meg valakit nyilvános helyen?
Biztos van rá mód. Kitervelte.
-Mr. Holmes! - Helló, Archie, mi az elméleted?
Ha igazad van, egy lefejezett apáca jár érte.
- A láthatalan ember megteheti. - A ki, mit, miért, mikor hol?
A láthatalan ember a láthatatlan késsel. Aki megpróbálta megölni a gárdistát is.
Bainbridge?
Bainbridge!
Ó, nem csak eltervezte, de el is próbálta.
Hölgyeim és uraim,
egy kis közjáték következik.
Az ifjú párra!
MIND: Az ifjú párra!
Sholto őrnagyot meg fogják gyilkolni, nem tudom, ki, hogyan és miért, de megtörténik.
Elnézést, erre jönnék. Tanácskozni.
- Maradj itt. - Légy óvatos. - Elnézést, erre jönnék.
Elnézést.
Elnézést még egyszer. Hopp, sajnálom.
Köszönöm.
Hogyan felejthetted el, hogy melyik szoba? Mindenre emlékszel.
- Van, amit ki kell törölnöm. - 207.
Sholto őrnagy? Sholto őrnagy!
- Sholto őrnagy! - Ha valaki az életemre próbál törni,
az nem az első alkalom lenne. Fel vagyok rá készülve.
- Őrnagy, engedjen be. - Rúgd be az ajtót.
Nem tenném.
Fegyver van a kezemben, és a reflexeim sosem voltak a legjobbak.
Nincs biztonságban ott bent. Bárki is akarja magát, egy bezárt ajtó nem állítja meg.
A láthatatlan ember a láthatalan késsel.
- Nem tudom, hogyan csinálja. Nem állíthatom meg, és ismét lecsap. - Akkor oldja meg!
Tessék?
Maga a híres Mr. Holmes, oldja meg az ügyet, gyerünk.
Mondja meg, hogyan csinálta, és kinyitom az ajtót.
Kérem, nincs idő játszadozni,
engedjen be, veszélyben van!
Maga is, amíg még itt van.
Kérem, hagyjon magamra.
A híremmel ellentétben nem vagyok a járulékos veszteség híve.
- Oldd meg. - Tessék? - Oldd meg, és kinyitja az ajtót, megmondta.
- Eddig sem tudtam megoldani, most miért menne? - Mert most számít.
- Miről beszélsz? Állítsd le a feleséged. -Igaza van.
- Ó, de megváltoztál. - Nem, igaza van. Fogd be.
Soha nem a rejtvények megoldója vagy, de nem ám,
hanem egy hisztikirálynő!
Odabent van egy férfi, aki meg fog halni, a játszma elkezdődött - oldd meg!
Bainbridge?
Bainbridge!
- Az igazat megvallva, ő is hisztikirálynő. - Tudom.
Sholto őrnagy, senki sem öli meg magát.
Attól tartok, már órákkal ezelőtt megtették.
Mit mondott?
Ne vegye le az övét.
Az övemet?
Az övét, igen.
Bainbridge-et órákkal azelőtt szúrták le, hogy találkoztunk volna,
csak az övén keresztül.
Az öv szoros, magasan viselik a törzs körül.
Nagyon könnyű egy kisebb pengét átnyomni a szöveten,
és még csak meg sem érzi az ember.
Az öv összetartja a sebet, amikor meg van kötve.
- Pontosan. - Amikor levették... - Csúsztatott késelés.
Rengeteg idő egy alibi létrehozására. Sholto őrnagy?
Tehát...
Végül a saját egyenruhám végez velem.
Milyen találó!
Őrnagy, Sherlock megoldotta az ügyet,
most ki kell nyitnia az ajtót. Az alku az alku.
Nem is lehetne már rajtam,
külön nekem adományozták, hogy megtarthassam.
Nem tudom elképzelni az életet az egyenruhám nélkül.
A körülményeket tekintve már nem is kell.
Amikor annyian holtan akarnak látni,
nem vall jó modorra vitatkozni velük.
Bármit is akar tenni, James, fejezze be most azonnal!
Be fogom rúgni az ajtót!
Mr. Holmes, azt hiszem, maga meg én hasonlítunk.
- Igen, én is azt hiszem. - Eljön az idő, amikor meg kell halni, igaz?
Persze, hogy eljön.
És amikor eljön, akkor azt el kell fogadni.
Mint egy katonának.
Természetesen, de nem John esküvőjén.
Ezt nem tennénk meg, ugye,
maga meg én?
Soha nem tennénk ilyet John Watsonnal.
Be fogom rúgni.
Várj, várj, nem is kell.
Azt hiszem, orvosi ellátásra lesz szükségem.
Azt hiszem, én vagyok az orvosa.
Egész ügyes.
Csak ne izgulja el a fordulást.
Miért kell próbálnunk?
Mert nyilvános helyen fogunk együtt táncolni,
és a maga képességei kétségbeejtőek.
NEVET.
- Maga nagyon jó tanár. - Hm.
És remek táncos.
Megoszthatok magával valamit, Janine?
Mondja csak.
Szeretek táncolni, mindig is szerettem.
Komolyan?
Figyeljen.
Ó!
Nem igazán kerül elő nyomozás közben, de, tudja,
- remélem, ráakadok egy ilyen ügyre is. - Ó, bárcsak ne lenne ilyen...
bármi legyen is maga.
- Tudom. - Jó látni, hogy becsajoztál,
köszönhetően az esküvőmön elszabadult gyilkosoknak.
Egy gyilkos volt... Egy majdnem-gyilkos.
Imád túlozni... próbáljon meg együttélni vele.
Sherlock.
Elkaptuk.
Ó, a fényképész, remek. Köszönöm.
Belenézhetek a képeibe?
Öö, miről van szó? Félúton voltam hazafelé.
Gyorsabban kellett volna vezetnie.
Ó, igen. Igen!
Nagyon jó.
Látják... tökéletes.
Micsoda? Megosztaná velünk?
Nézze meg maga is.
Mit nézzek? A gyilkos a fényképeken van?
Nem az a lényeg, mi van a képeken,
hanem mi nincs rajtuk Egyiken sem.
Sherlock?
A felvágós dolog, már beszéltünk róla...
Az esküvőkön mindig van valaki, aki nincs rajta a fényképeken,
aki bárhová bejuthat.
Még táska is lehet nála, ha úgy akarja.
És sosem látni az arcát.
Egy dolgot látni csak...
A fényképezőgépet.
Mit művel? Mi ez az egész?
Jonathan Small, a mai nap pótfényképésze,
akit mi Kérészemberként ismerünk.
Az egyik újonc, akit megöltek azon a rajtaütésen, a testvére volt.
Johnny bosszút akart állni Sholtón,
átjutott Sholto személyzetén,
megtalálta, amit keresett.
Egy meghívót az esküvőre.
Az egyedüli alkalmat, amikor Sholto nyilvános helyre megy.
Szóval kitervelte és elpróbálta a gyilkosságot,
hogy minden apró részlet a helyén legyen.
Ragyogó, könyörtelen,
és majdnem biztosan rögeszmés.
Bár azt meg kell hagyni, a fényképei egész jók.
Amire szüksége van, az rajta van ezen.
Most le kéne tartóznia, vagy valami ilyesmi.
Mindig van magánál bilincs?
- Nyugalom, kislány. - Gyere gyorsan.
Nem engem kéne letartóztatnia, Mr. Holmes.
Ó, azt nem én csinálom. Azt meghagyom másnak.
Sholto a gyilkos, nem én.
Már korábban meg kellett volna ölnöm.
Nem kellett volna ennyit ravaszkodni.
Gyorsabban kellet volna vezetnie.
Rendben.
HEGEDŰSZÓ.
TAPS ÉS ÉLJENZÉS.
Hölgyeim és uraim, csak egy dolgot,
mielőtt tényleg elkezdődne az este.
Elnézést a korábbiakért, vészhelyzet jelentkezett, de elbántunk vele.
Sokkal fontosabb azonban,
hogy ma két embert láttunk megesküdni.
És eddig soha sem esküdöztem,
és a mai este után sem fogok, soha többé.
Itt önök előtt mondom el tehát
első és utolsó eskümet.
Mary és John,
bármibe is kerül,
bármi is történik,
mostantól
esküszöm, hogy számíthattok rám.
Mindig.
Mind a hárman.
ÖÖö, akarom mondani, mind a ketten.
Mindkettőtök. Tényleg. Ti ketten. Elszámoltam magam.
Mindegy, ideje táncolni.
Zenét kérek. Köszönöm.
Csak táncoljanak, ne legyenek szégyenlősek.
Táncolni, na. Nagyon jó.
Bocs, ez eggyel több következtetés volt, mint számítottam.
- Következtetés? - Megnövekedett étvágy...
- Kilyukad a gyomorom. - Ízlésváltozás.
Én választottam ezt a bort, de ez akkor is borzalmas.
Reggel hánytál.
Azt hitted, csak az esküvő miatt vagy ideges.
Kiakadtál, amikor megemlítettem neked.
- Minden jel itt van. - Jelek?
A hármak jele.
Mi?
Mary, azt hiszem, meg kéne csinálnod egy terhességi tesztet.
Nos, a statisztikák az első trimesztert illetően...
Fogd be!
Csak fogd be!
Bocs.
Hogy vehette észre előttem?
- Egy nyavalyás orvos vagyok! - Ma szabadságon vagy. - Te vagy szabadságon!
Fejezd be a pánikot.
- Nem pánikolok. - Terhes vagyok, én pánikolok. - Ne pánikolj.
Egyikőtök se pánikoljon.
Nincs semmi ok a pánikra.
- És ezt te tudod, mi? - Igen. Már most is a legjobb szülők vagytok a világon,
- hiszen mennyi gyakorlatotok van benne. - Milyen gyakorlat?
Aligha kellek oda még én is, amikor egy igazi gyerek is úton van.
- Jól vagy? - Igen.
- Táncolni. - Hm? - Mind a ketten, táncolni.
- Nem állhatunk csak így itt, az emberek kíváncsiak lesznek, hogy miről beszélgetünk. - Jó.
Na és te?
- Nem táncolhatunk hárman, vannak határok. - Bizony vannak. - Öhöm.
Gyere szívem, menjünk.
- Ez nem keringő, ugye? - Nem.
Ne aggódj, Mary, már tanítgattam.
És tényleg, képzeld. A Baker Streeten, behúzott függönyök mögött. Egyszer Mrs. Hudson benyitott.
Nem is tudom, hogy kezdődtek ezek a pletykák!
ZENE: The Four Seasons - "December 1963 (Oh, What Night)"
by zsoltbeke zsoltbeke@hotmail.com